Tekstityksen versionumero: 1.2 Päiväys: 30.04.2006
Suomennos: Shafty, Platypus, DalSargamon, inspekta, Indigo, DonMeduza, Axeman ja Aveil
Oikoluku: unltd ja Otukka
Tule, henki.
Auta meitä laulamaan maamme tarina.
Olet äitimme.
Me olemme maissipeltosi.
Me nousemme -
sielusi syvyyksistä.
VIRGINIA 1607
- Päästäkää hänet. - Käskitte hirttää hänet, herra.
Muistan, Smith. Näille maille tultuasi muutut.
Olet pilven alla, -
joka tummenee huomattavasti, jos jatkat kapinallisia huomautuksiasi.
Onko selvä?
Löysimme uuden sataman, herra. Löysimme myös ostereita.
Ne ovat käteni paksuisia ja kiven kokoisia. Kalojakin polskuttelee joka puolella.
- Elämme kuin kuninkaat. - Kaikki nämä kuukaudet merellä, -
ja haikailemme vielä kauemmaksi. Tämä paikka kelpaa.
Rannikko on syvä, näemme jokea ylös sekä alas.
Vihollisillamme ei ole yllätyshyökkäyksen mahdollisuutta.
Tuokaa ankkurit ja isopurjeet maihin.
Siltä varalta, että joku koti-ikäväinen päättää livahtaa pois niiden kanssa.
Emme saa suututtaa alkuasukkaita, -
sillä jos satomme epäonnistuvat, joudumme käymään kauppaa heidän kanssaan.
Kun olemme asettuneet tänne, voimme mennä jokea ylös -
ja etsiä reittiä toiselle merelle.
Sisko!
Villit vierailevat usein luonamme hyväntahtoisina.
Arastelevasti, kuin utelias kaurislauma.
Tänään nukumme laivoissamme. Kaikki täydessä sotisovassa.
Aamulla hakkaamme jokaisen puun 800 metrin säteellä laivoista, -
ja käytämme suorimpia puita vahtitornien ja linnoituksen rakentamiseen.
Sen jälkeen kylvämme vehnää ja ohraa, pystytämme taloja ja pilkomme polttopuita.
Vetelehtijät ruoskitaan rikepaikallaan.
Herra, milloin lähdemme tutkimaan paikkoja?
Emme ole täällä ryöstämässä ja hävittämässä, vaan perustamassa siirtokuntaa.
Kuinka monta maata takanani...
Ei kestä puoltakaan vuotta, kun lumi tulee maahan.
Kuinka monta merta -
vaikeaa ja vaarallista.
Onni, ainainen ystäväni.
Viisi tynnyriä on kadonnut saapumisemme jälkeen. Joku on varastanut ne.
Sade on päässyt tuonne ja madot tänne.
- Brandon! - Herrani.
Leikatkaa hänen korvansa irti.
Vangitsimme nämä kaksi, herra. He puhuivat miehillemme ja vakoilivat.
Sinä siellä!
Emme ole enää alkuasukkaiden suosiossa.
Eikä maa-alueemme ole entisen veroinen.
Olisi pitänyt kääntyä takaisin.
Olemme syöneet suurimman osan muonistamme.
Parhaat miehemme ovat kuumeen kourissa.
Loput alkavat kapinoida pian. Olemme kuin haaksirikkoutuneita.
Nyt alkuasukkaat kertovat minulle kaupungista -
joen varrella, missä asuu mahtava kuningas.
Ehdotan, että lähetämme lähetin tämän kuninkaan luo, -
selvittämään kävisikö hän kauppaa kanssamme.
Sillä välin palaan Englantiin hakemaan uusia varastoja.
Palaan vasta keväällä. Ratcliffe ottaa komennon.
Ette tarvitse vastausta kysymykseen: "Kuka lähestyy villien kuningasta?"
Se on vaarallinen tehtävä.
Kapteeni Smith on tällä hetkellä ainut ammattilaissotilas.
Smith...
- Mitä ansioita hänellä on? - Niitä, jota sinulla ei ole.
Smith, sinulla on mahdollisuus korjata maineesi.
Odotan, että tartutte siihen.
Kuka olet? Kenet kuulen vaimeasti?
Kuka kehottaa minua jatkamaan?
Sinussa on johtaja-ainesta, Smith.
Voiko sinuun luottaa?
Mikä ääni puhuu sisälläni?
Ohjaten minua kohti hyvää.
Me aloitamme alusta.
Uusi alku.
Täällä maan annit ovat kaikkien saatavilla.
Ei tarvitse köyhtyä.
Kaikille riittää hyvää maata.
Maksuna on vain työnteko.
Meidän pitäisi perustaa todellinen yhteisö, -
missä kova työnteko ja itseluottamus ovat hyveitä.
Täällä ei ole vuokraisäntiä perimässä isoja vuokria tai riistämässä työmme tuloksia.
Kapteeni, näin matalassa ei voi jatkaa.
Rantaudutaan.
Kukaan ei ylensyö, kun ystävällä on niukasti -
tai varasta sitä, mitä luonto on heille antanut.
Ihmiset eivät alista toisiaan.
Palataan takaisin. Kerätään suurempi joukko.
Olemme eksyksissä.
Antakaa hänen mennä!
Mikä hidastaa kulkuamme?
Pohja ottaa kiinni mutaan.
Pitäkää muskettinne valmiina. Ampukaa kerran, jos näette jotain.
Aurinko -
sekä kuu.
Se näyttää kuinka aurinko jahtaa yötä maailman ympäri...
En tule taivaasta, -
vaan Englannista, idässä olevasta maasta.
Lähteä?
Emme lähde ennen kevättä.
Alukset palaavat vasta silloin.
Meillä on esineitä, jotka saattavat kiinnostaa teitä.
Ruutia.
Kun minun oli tarkoitus kuolla, hän heittäytyi päälleni.
Säästä hänen henkensä.
Heidät on ajettava tiehensä, kun heitä on vielä vähän.
Jos heistä ei ole meille haittaa, miksi välittäisimme?
- He haluavat vain pienen palan rämettä. - Toistaiseksi.
Mutta mitä he ottavat tulevaisuudessa?
Mies voi opettaa hänelle asioita aaltojen takaisesta maastaan.
Jos he eivät lähde, ajamme heidät mereen.
- Taivas. - Taivas.
- Aurinko. - Aurinko.
Vesi.
Silmät.
- Huulet. - Huulet.
Korva.
Kaikki kuninkaan lapset olivat kauniita, mutta hän...
Nuorin oli sädehtivä kuin itse aurinko.
Vaikka he näkivät usein, kuningas nautti hänen läsnäolostaan joka kerta.
Kuninkaalla oli 12 vaimoa ja 100 lasta, -
mutta hän oli isänsä suosikki.
Hän löi muut laudalta muodoillaan, älyllään sekä luonteellaan.
Kaikki rakastivat häntä.
He ovat lempeitä, rakastavia ja uskollisia.
He ovat vailla kavaluutta ja juonittelua.
He eivät tunne sanoja: valehtelu, pettäminen, ahneus -
kateus, solvaus ja anteeksianto. He eivät ole edes koskaan kuulleet niistä.
He eivät tunne mustasukkaisuutta, eivätkä omistamisen halua.
Unelmaksi luulemaani todellisuutta.
Lupaa minulle, -
että asetat kansasi kaiken muun edelle.
Tunnen itseni.
Jopa sydämesi edelle.
Hän ei ole yksi meistä.
Rakkaus...
Kieltäisimmekö sen, kun se tulee vastaan?
Emmekö vastaanottaisi meille tarjottua?
On vain tämä.
Muu ei ole todellista.
Äiti...
Missä asut?
Taivaassako?
Pilvien seassa?
Meressä?
Paljasta minulle kasvosi.
Anna minulle merkki.
Me kohoamme.
Pelkään itseäni.
Hän on minulle kuin jumala.
Mitä elämä olisi ilman läheisyyttäsi?
Epäileekö hän meitä?
Olet saava kaiken...
Ja minä sinut.
Olen uskollinen sinulle.
Luotettava.
Ei enää kaksi, vaan yksi.
Yksi.
Minä olen...
Minä olen.
Kuninkaan mielestä olin vapaa.
Hän lähettäisi minut takaisin.
Ymmärtäen, että kevään koittaessa palaisimme sinne mistä olimme tulleetkin.
Hänen neuvonantajansa olivat kehottaneet tapattamaan minut.
Opin heidän aseidensa käytön lisäksi vahvan aseman edellytykset.
Mutta hänen tyttärensä onnistui vakuuttaa kuningas hyvyydestäni.
Minun kuuluisi kertoa kaikille, että vaikka alkuasukkaat elävät rauhassa, -
he ovat voimakkaita, eivätkä antaisi viedä maitaan.
Vuorten takana ei ollut merta.
Vain maata silmänkantamattomiin, ja mahtavia niittyjä.
Maa, jolla ei ole loppua.
Te palasitte.
Villit eivät saa tulla lähemmäs, kapteeni.
Tiedän.
- Missä olet ollut? - Kuin aaveen näkisi.
Sinun luultiin kuolleen.
- Missä kapteeni Ratcliffe on? - Hänestä ei ole kuulunut.
- Englannista tuodaan täydennyksiä. - Toitko syötävää? Olemme näännyksissä.
- Toin. - Yksi ihminen kuoli nälkään.
Kaikki täällä haluavat vain varastaa. Häivy siitä!
Katso kirkkoakin, se on vasta puolitiessään.
- Kuka teistä huolehtii? - Ei kukaan. Kaikki täällä on kuolemassa.
- Näin Goofyn rahojen kanssa. - Olet valehtelija.
Näin hänen potkaisevan Beniä. Miksi hän olisi potkaissut Beniä?
Varkaita! Sakaaleja! Katkaiskaa heidän jalkansa.
Näytät melko hyvinvoivalta, Smith. Olet tainnut nauttia ajastasi?
Olet tainnut todellakin nauttia ajastasi.
Sinut lähetettiin selvittämään tilanne, eikä laiskottelemaan. Olemme kärsineet...
- Esimiehenänne en välitä tarinoista... - Ei puheita, Smith. Asiat ovat nyt toisin.
Emme voi hyväksyä röyhkeyttä. Siitä syntyisi kaaos jos hyväksyisimme.
Minulla on mitali, joten olen esimiehesi. Täten vapautan sinut kapteenin arvostasi.
- Onko sinulla varaa arvostella minua? - Sinun ei kannata huolehtia siitä juuri nyt.
Ikävää, ettet ollut täällä puolustamassa itseäsi oikeudenkäynnissäsi. Olitko liian peloissasi?
Liian syyllinen palataksesi.
- Oikeudenkäynnissäni? - Niin.
Sinut tuomittiin Mooseksen kolmannen kirjan kappaleen -
sekä karkuruutenne aikana järjestettyjen oikeudenkäyntien nojalla.
- Laki saapuu pian tänne. - Hän pitää kaiken hyvän ruoan itsellään, Smith.
- Me saamme vain mädäntynyttä maissia. - Sinulla, herraseni, -
on aivan samanlaiset silmät ja korvat kuin Smithilläkin.
Hän pitää huolen vain omista padoistaan ja pannuistaan.
Olen jakanut aivan kaiken. En ole ominut mitään!
Hänen nimensä ei ole Wingfield, vaan Woodson.
Nimi on Woodson.
- Hän jätti Englannin häpeän partaalla. - Napatkaa heidät!
Jokaista, joka yrittää estää näiden miesten rankaisemisen, käsitellään julmasti!
Anna tänne.
Ei kannata odottaa oikeudenkäyntiä. Tämä on kapinointia.
Tuomitsen sinut kuninkaan nimissä.
- Kuollut kuin kivi. - Hän ansaitsi sen.
Voin todistaa kaikki, mitä herra Argall sanoi.
Englannissa olisin hävennyt, jos tuo mies olisi ollut palveluksessani.
Ei sinulla ole ollut palvelijaa, olit itse sellainen.
Söin yhden kanan, ja senkin silloin, kun olin hyvin sairas.
Tämä pikkukaveri söi kuusi. Sellaisesta määrästä pitäisi...
- Kapteeni Smithin pitäisi johtaa meitä. - Aivan.
Kerro hänelle.
Kerro hänelle mitä?
Se oli unta.
Nyt olen hereillä.
Annoin hänen rakastaa minua.
Sain hänet rakastamaan minua.
- Mistä te väittelitte? - Hän sanoi tänään olevan 15. päivä lokakuuta.
Minun mielestäni on 17. päivä.
Tappelitte päivämäärän takia?
- Kadotus on tällaista. - Enkö käskenyt kaivaa kaivon rannalle?
Miksei sitä ole tehty?
Jokainen lopettaa askareensa, ja alkaa kaivaa kaivoa!
Ne, jotka eivät kykene kantamaan hiekkaa sankoissa, kantavat sitä käsissään.
Ne, jotka eivät työskentele, eivät myöskään syö.
Rehellisten ja ahkerien miesten ei pidä elättää laiskoja tovereitaan.
Tämä maa on heille epätoivo, kuolema ja helvetti.
Nälkiintyessään he kaivavat kultaa.
Tällaisessa työssä ei kuulu puhetta eikä ole toivoa.
- Kultaa on hyvin paljon. - Miksi alkuasukkailla ei ole sitä?
Unelmoitte vain.
Katso, millaisia miehiä he lähettivät.
Päätön joukkio.
He eivät kasvata maissia vatsojaan täyttääkseen. He eivät vaivaudu kypsentämään kalaansa.
Huono vesi. Sampi on lähtenyt.
- Saastutatte kaupunkia... - Kosteus.
- Pitäisi istuttaa viinitarhoja. - Päivän kuluttua aion...
Rakastan hyvyyttä ja vihaan pahuutta!
Sulkekaa siltanne. Ottakaa minulta pois -
musiikkinne ja laulunne, etten kuulisi niitä.
Herra on antanut teille käskynsä, ja Hän tulee ne murskaamaan.
- Ja pienet talot hajottaneet. - Jonkun pitäisi ampua tuo.
Hänellä ei ole pienintäkään mahdollisuutta selvitä, ja hän tartuttaa meidät muutkin.
Hän käytti Worthamin lusikkaa, ja nyt Wortham on poissa, ystäväni.
Onko meidän vain odotettava kunnes kaikki kuolevat?
Herra. Ackley on kuollut.
Joku söi hänen kätensä.
Ainakin hän kuoli tyylikkäästi.
Todellista rauhaa.
- Voisi uskoa hänen alkavan puhua. - Kaipaan häntä.
Tulemme kaikki kaipaamaan häntä.
Meitä on enää 38.
Palata takaisin jokea pitkin.
Rakastaa häntä luonnossa.
Mikä pitää sinut täällä?
Mitkä ovat aikeesi häntä kohtaan?
Heitä kohtaan?
Joessa ei ole vettä, se on tyhjä.
Haluan takaisin Englantiin. Voimmeko palata sinne?
- Missä kapteeni Newport on? - Ei ole mitään syötävää.
- Kapteeni Newport palaa piakkoin. - Onko hänellä ruokaa?
- Hänellä on parasta olla. - Milloin palaamme Englantiin?
- He syövät kuolleet. - Uskotko aaveisiin?
Ihmiset eivät enää välitä intiaaneista.
Älä vaaranna itseäsi.
Sinun ei tarvitse tehdä enää muuta vuoksemme.
Miksi et ole käynyt luonani?
Tiedän, rakkaani.
Älä luota minuun.
Et tiedä kuka olen.
Tiedän.
Kuka olet, rakkaani?
On sellaista, minkä tiedän luonasi, mutta unohdan ollessani poissa.
Kerro minulle, rakkaani.
Haluatko minun palaavan luoksesi?
- Vapaa. - Todellinen valoni.
- Ei voi valehdella. - Oma Amerikkani.
Kaikkeni, rakkaimpani.
Tämä ei ole minun maailmani.
Joki johtaa takaisin.
Se johtaa yhä syvemmälle -
luontoon.
Aloittaa alusta.
Muuttaa tämän valheellisen elämän todelliseen.
Luopua nimestä Smith.
He eivät aio poistua.
Kuka antoi heille siemenen?
Lähde kanssani.
Sinun on kerrottava syy.
He eivät kuule. Lähetin heidät pois.
Aiotte jäädä.
He tulevat.
- Tee rauha hänen kanssaan. - Hän ei suostu rauhaan.
Miksi hän suostuisikaan?
- Lähde kanssani. - Missä eläisimme?
Metsässä, puunlatvoissa -
vaiko maanraossa?
Sinun on tultava mukaani.
Heimosi saa tietoonsa, että tulit tänne. He löytävät sinut ennen pitkää.